Deci ce e un concediu d-ăsta?
Concediu sabatic.
E un fel de pauză de la muncă.
Iar Mickey îi cunoaște de mult pe tipi.
Nu trebuie să ai încredere în australieni. Se trag toți din escroci.
Benny și Mary sunt niște escroci foarte talentați.
Și de ce au nevoie de Mickey?
Pentru că e nevoie de cineva special ca el
ca să poată să reușească vânzarea Opera House din Sydney.
Și eu aș putea să fac asta.
Albert, mai e valabilă ținta aia?
Nu, Mickey crede că e o cauză pierdută.
Mă scuzați, dar Mickey nu e aici.
Da? Să fim serioși.
E prea târziu, ținta pleacă în zece ore la L.A.
- Păi sună-l. - Danny, suntem la cinema.
N-o să audă telefonul. Haide, formează.
Mă duc în hol. La revedere.
Adu-mi niște floricele.
Și ceva de băut.
Te-am adus aici ca să te înveselim. Nu te-ai uitat niciun minut.
Ba m-am uitat.
Ai mâncărici, amice?
Hai să ne cărăm.
- Încerc să mă uit la film. - Hai odată!
Nu vreau să vă stric cheful, dar mor toți cinci
la sfârșit, când explodează barca.
Scuze...
Am putea găsi altă țintă mâine.
Nu vreau alta. O vreau pe asta.
De ce? Că a zis Mickey că e o cauză pierdută?
Cred că ar trebui să-i vindem Parlamentul.
- Nici nu știm încă cine este. - Sau Palatul Buckingham.
Și eu pot să fac chestii d-astea tari. Sunt special.
Da, știu asta.
Deci?
Bine, Albie. Cine-i ținta?
Anthony Westley. E din Texas.
A făcut avere din ceva ce se cheamă fixări industriale,
ce-or fi astea...
Acum opt ani și-a vândut afacerea
și a făcut 30 de milioane de dolari.
- Deja îmi place de el. - Nu cred că ți-ar plăcea de el.
A vândut unor dezvoltatori imobiliari
știind că o să închidă fabrica
și o să dea oamenii afară.
E impertinent și hotărât și, de obicei, obține ce urmărește.
E obsedat de industria cinematografică, în special de obiecte apărute în filme.
De curând a cumpărat pantofii roșii din "Vrăjitorul din Oz" ai lui Judy Garland.
de la un colecționar particular și a plătit două milioane de coco.
Păi dă-i drumul. O să așteptăm aici.
Da, și să nu stai mult. Stomacul meu crede că nu mai există cap.
- Deci cine crede că ești tu? - Crede că sunt un dealer
care găsește obiecte pentru colecționari în schimbul unei taxe.
Bine. Ai aranjat ceva până acum?
I-am zis că știu pe cineva care are un obiect dintr-un film. Adică tu.
Te numești Paul Garrett.
- În regulă, suntem pregătiți? - Da.
Ești sigur că nu vrei să ne băgăm la coloana lui Nelson?
Uite, nu ești în concurență cu Mickey.
Trebuie să ne concentrăm. Ca la carte.
Vedem ce-i trebuie țintei și de asta ne folosim. Clar?
Bine.
Aș putea să aduc vorba, așa, în treacăt.
Salutare!
Dumnealui este Paul Garrett, domnul despre care v-am vorbit.
- Încântat, dle Westley. - De asemenea.
Îmi cer scuze pentru ora târzie, dar știam că o să plecați înapoi mâine dimineață
și m-am gândit să profit de ocazie și să vin să vă vizitez.
Ca să fiu sincer, o să fiu fericit să scap de ploaia asta nenorocită.
James îmi spunea că vă ocupați de obiecte din filme.
Da, așa este.
Vreți să beți ceva?
Nu, mulțumim.
Ați avea ceva care să mă intereseze?
Ei bine...
Acum ne gândim la sania Rosebud din "Cetățeanul Kane".
Credeam că e la Spielberg.
Da, dar există interesați, iar el...
analizează ofertele.
N-o să vrea s-o vândă.
Altceva aveți?
Ce spuneți de primul R2D2?
Nu ocupă mult spațiu și scoate și sunetele dacă vreți.
O vechitură.
Bicicleta din "ET"?
Are un coșuleț drăguț în față.
Știți,
în Piața Trafalgar au fost filmate multe filme,
chiar sub coloana lui Nelson...
Am o idee și mai bună. Ați putea
să-i explicați cam ce căutați.
Ei bine...
Construiesc
cel mai mare muzeu
de obiecte hollywoodiene din lume.
Iar pe mine mă interesează vechiul Hollywood.
Cel din vremea de glorie, când era mare lucru să fii vedetă.
Când MGM era condus de L B Mayer,
când ți se scula când o vedeai pe Marilyn Monroe în "Seven Year Itch",
cu Jimmy Cagney în "Top of the world, ma",
și Fred Astaire
călca pe aer.
Da, dle, alea erau vremurile bune...
În regulă... Ce spuneți de pălăria lui Charlie Chaplin?
Am două d-astea și două bastoane.
- Pantofii lui Marilyn Monroe. - Care dintre ei?
- Oricare. - Am o grămadă.
Ei, asta este, mulțumesc că ați venit.
Apreciez mult intenția.
Cireașa de pe tort, cea mai tare chestie.
Șmecheria care reprezintă cel mai bine Hollywoodul.
N-am vrut să vă spun până nu am fost sigur că vorbiți serios.
Vreau să spun că prin asta muzeul o să devină foarte cunoscut.
E o chestie măreață, mai mare chiar decât Hollywoodul.
Să vedem.
Sunteți pregătit?
Însemnul hollywoodian!
Ce-ai putut să zici?!
A ieșit, pur și simplu.
- Nu poți să furi însemnul hollywoodian. - De ce nu?
Nu crezi că o să observe cineva?
Sunt niște litere de 15 m pe un ditamai dealul.
Ascultați aici. Nu așa ar trebui să discutăm.
Să ne dăm bătuți de la început. Suntem escroci.
Trebuie să avem vise imposibile, să câștigăm lupte de necâștigat.
Să învingem soarta implacabilă. Să mergem curajos unde n-a mai fost nimeni.
Adică, orice amator poate vinde Opera din Sydney, dar chestia asta
este însemnul hollywoodian.
Așa se scrie istoria.
Așa devenim legende.
Dar ținta va fi în L.A., iar noi suntem în Londra.
După cum spuneam, se duce acolo să se vadă cu oamenii noștri.
Pe care nu-i avem.
Așa că, dacă ai un plan, de orice fel,
acum ar fi un bun moment să ni-l spui și nouă, să știi.
Am impresia că nu mai suntem în Kansas.
Să găsim o mașină.
Cu cine vorbesc? Scott.
Scott, sunt Harry Kaplan, de la servicii clienți.
Ascultă, am dat-o în bară rău.
Sunt aici niște oameni care dau găuri în pereți. Da, bine...
A fost făcută o rezervare pentru Ambasada Britanică.
E la tine pe calculator?
Dumnezeule! Fii atent, îți spun doar ție, da?
Să nu le spui nici colegilor, nici familiei,
nici persoanei cu care te culci, ai înțeles?
O să vină un tip de la serviciul de protecție al Ambasadei.
Se ocupă direct de protecția familiei regale.
Să-i dai tot ce-ți cere, bine? În regulă. Scott...
Foarte bine, așteaptă, Scott.
Îți dau un număr de referință pentru întregul sistem.
Fii atent acum, Scott.
C57007.
Să nu o dai în bară.
- Bună ziua, dle. - Bună dimineața.
Sper să mă puteți ajuta.
În regulă. Să ne cazăm și să facem planul.
Cum adică, să-l facem? Credeam că ai unul.
Am zis așa ca să vă aduc aici.
Ai idee cât costă patru bilete la clasa I?
Trebuie să speculezi ca să câștigi. Dacă gândești la nivel mare
se întâmplă lucruri mari.
Merge cineva la Beverly Hills?
Albert a stabilit o întâlnire cu Westley
la ora trei, nu? Deci avem multe de făcut.
Ash, află cine deține însemnul și cum putem face să meargă treaba.
Stacie, vreau să ne găsești un hotel drăguț.
Albert, află cu ce-l putem prinde pe tipu' ăsta.
Avem nevoie de un avantaj.
- Doriți o cafea, dle? - Sănătate, dle.
Inițial, însemnul era "Hollywoodland".
A fost ridicat în 1923 ca reclamă pentru un dezvoltator imobiliar.
În anii '40 a dat faliment,
iar însemnul s-a distrus
până când a fost preluat de Camera de Comerț,
care a renunțat la ultimele litere și a lăsat doar cuvântul... Hollywood.
- Deci ce e acum acolo, nu? - Nu-i chiar așa.
Însemnul a fost înlocuit de două ori, în anii '50 și apoi în anii '70.
- Deci, cine e proprietarul, de fapt? - Aici se complică treaba.
Terenul pe care se află acum e în proprietatea orașului,
Camera de Comerț deține dreptul de licență,
iar Comisia pentru însemnul hollywoodian îl întreține și-l repară.
Partea proastă e că securitatea însemnului e de ultimă generație.
Au o rețea de supraveghere cu circuit închis, bazată pe net
și e monitorizată permanent.
Se pare că meșterul Anthony Westley se pricepe mai mult decât credeam noi.
Nu e numai ticălos, e și corupt.
Când făcea afaceri, a mituit membri-cheie ai guvernului SUA
ca să câștige contracte în domeniul apărării.
Cine e omul rău atunci?
Am vorbit cu un prieten de la New York Post.
Se pare că unul dintre senatori nu a vrut să se lase mituit.
Așa că a angajat un detectiv particular, l-a urmărit,
și a descoperit că-i plac băiețeii.
Westley l-a șantajat pe senator
și a câștigat contracte de 40 de milioane de dolari cu Marina SUA.
Deci joacă murdar?
Așa se pare.
Păi, în cazul ăsta, putem să jucăm și noi murdar.
Bună ziua, sunt de la BBC Londra. Facem un documentar
despre activitatea Comisiei pentru însemnul hollywoodian.
Aș putea să vorbesc cu persoana
responsabilă pentru întreținerea însemnului, vă rog?
Dl Hamilton...
Da, sigur, aștept.
Dle Hamilton!
Mă numesc Yvonne Morgan și lucrez la BBC Londra.
Producem un documentar despre munca minunată
depusă de comisie
și aș dori să știu dacă ne-ați putea acorda un interviu.
Da, sunt în L.A. acum. Ne putem întâlni la prânz.
În regulă, la ora 13:00. De-abia aștept.
E cam de prost gust, nu crezi?
Poftim, Albert. Ar trebui să meargă.
În regulă, Ash.
E timpul să dai jos textila, amice.
Ups! Îmi pare rău.
Nu-i nimic.
Așa.
Ești bine?
Da. Tu?
Aș face bine să...
Da. Scuze. Scuze!
Bună dimineața, dle.
- Bună, prieteni. Ați călătorit bine? - Da.
- Scotch. - Da, adu două.
Știi ceva? Adu trei.
Nu pot să vă spun cât m-a intrigat ce ați spus la Londra.
- Dați-mi amănunte. - Nu vreau să fiu nepoliticos, Anthony,
dar presupun că înțelegi că această chestie trebuie să rămână complet confidențială.
Mai încape vorbă?
Nu știu sigur dacă știi acest lucru,
dar însemnul hollywoodian a fost înlocuit de două ori.
- Da, știu acest lucru. - Exact. Știai asta.
Îmi place la nebunie orașul ăsta. Dacă cineva dă vânturi, eu vreau să știu.
Aceasta este și motivul pentru care îți spunem ție prima dată.
Comisia pentru însemnul hollywoodian
se gândește să-l înlocuiască din nou anul acesta.
Sunt cu atât mai intrigat cu cât mă preocup
să aflu despre cam tot ce se întâmplă la Hollywood.
De la scurgerea aceea de informații în presă,
comisia a fost cam tensionată.
- Ce scurgere de informații? - Săptămâna trecută, în Hollywood Journal.
- Chelner! - Da, dle.
Ai o copie a Hollywood Journal de săptămâna trecută?
Nu au vrut să se afle până nu se finaliza tranzacția.
Probabil că s-a întâmplat când erai la Londra.
Poftiți, dle.
Știu că însemnul o să valoreze o avere pentru ofertantul adecvat.
Acum văd chestia asta ca pe un mod de a-și asigura viitorul.
Vor să obțină o tranzacție înainte să facă anunțul.
Deci...
- ce cer? - Cer oferte închise.
Doisprezece ofertanți special aleși
vor avea posibilitatea să înainteze în secret oferte pentru însemnul inițial.
Adjudecatarul câștigă tot.
Și voi sunteți unul dintre cei 12 ofertanți?
De aceea ne aflăm aici.
Oferte închise. Nu-mi place să fac afaceri așa.
Decât dacă... nu înaintezi oferta până nu le cunoști pe celelalte.
Aveți pe cineva care ne poate da această informație?
Am un om în interior.
Credem că cele mai mari oferte vor fi cam de patru milioane de dolari.
Îi dăm omului nostru o foaie de hârtie albă.
El verifică ofertele, mai adaugă cam o sută de dolari și o închide.
Și voi ce câștigați?
20 de procente din oferta ta, ca un comision.
20 la sută din patru milioane de dolari?
- Sunt o grămadă de bani. - Da, așa e.
Cred că aș vrea să vorbesc cu omul vostru din interior.
Îmi pare rău, dar identitatea lui este strict confidențială.
Păcat. Poate ne mai vedem.
Dacă nu mă întâlnesc cu omul vostru
nu facem afacerea.
Nu o fac decât așa.
O să aranjez o întâlnire pentru mâine.
Vreau să știți cu toții că ăsta e numai începutul, da?
Ăsta e primul pas pe drumul către măreție.
Sincer, cred că Mickey ne trăgea în jos.
Hai, liniștește-te!
Nu... Nu vreau să fiu lipsit de respect față de Mickey,
dar nu știu, cred că nu avea destulă ambiție.
Dar, în calitate de nou lider al vostru...
Da' nu te mai oprești?
De când ai ajuns tu lider?
Păi nu e evident?
- Nu. - Noi n-avem un cuvânt de spus?
Un nou lider, chiar și temporar, trebuie să fie ales.
Da. Așa prevede Codul escrocilor.
Sunt cu totul de acord.
Bine, să votăm. Cine mă alege pe mine?
Eu, personal, nu cred că ne trebuie un nou lider.
- Nu, nici eu. - Ascultați,
Mickey o să fie plecat luni întregi, nu?
Cine o să ia deciziile importante?
De ce să nu le luăm împreună?
Da, de ce să nu fie democrație?
- Nu se poate. - De ce nu?
- Spune-le, Albie. - Tehnic, are dreptate.
De ce? Pentru că, în caz de criză, este nevoie de o singură voce.
- Da, o singură voce, vedeți? - Acum, întrebarea este, cine?
Pe mine să mă excluzi, draga mea. Mulțumesc frumos, totuși.
Sunt fericit să spun că zilele alea au trecut de mult.
Păi, după Albie, l-aș alege pe Ash, că ai cea mai mare experiență.
- Stacie e deșteaptă. - Asta așa e.
E ceva ce nu înțeleg eu aici?
Totuși, Danny e omul din interior, nu?
- De ce să nu-i dăm o perioadă de probă? - Ce?
Să vedem cum merge lovitura asta și la sfârșit votăm.
Mie mi se pare corect.
- Și eu n-am nimic de spus? - Cum să nu?
Poți să votezi la sfârșit, ca noi toți.
Între timp, dacă nu ai uitat,
avem de dat o lovitură mâine.
Știi cum se spune la Quarter Pounder cu brânză la Paris?
Ce? Nu-i zic Quarter Pounder cu brânză?
Nu.
I se spune un Royale cu brânză.
Da, e din cauza sistemului metric, nu?
Quarter Pounder nu merge acolo, nu?
Nu, pentru că sunt francezi.
Ies la prânz, Janet. Am o întâlnire cu BBC Londra.
Vor să-mi ia un interviu.
- Mă întorc în jur de 14:30. - Da, dle.
- El e. - În regulă, să mergem.
- Bună ziua. - Bună, vă pot ajuta?
Cine este această făptură? Janet, frumoasa Janet.
Paul Garrett, BBC, am venit să facem un interviu... Dl Hamilton este?
Îmi pare rău, tocmai a ieșit la prânz.
A, se întâlnește cu Yvonne.
Putem să ne instalăm în timp ce el e plecat, nu?
- Pardon? - Scuze, drăguță,
suntem echipa care va face interviul.
Am venit să instalăm luminile, camera, tot arsenalul.
Am hotărât să fie sala de consiliu sau biroul?
Cred că biroul.
A vrut să arate că muncește.
Da, nu vor asta cu toții?
Îmi cer scuze, nu mi-a spus nimic despre așa ceva.
Păi așa fac șefii, nu?
- Guvernatorul meu nu-mi dă nicio indicație. - Niciuna.
Pot să fiu la muncă
și să mă sună să mă întrebe de ce nu-s în altă parte.
I-am zis: "Nu pot să fiu acolo dacă nu-mi spuneți să mă duc, nu?"
- Nu poți fi în două locuri în același timp. - Bineînțeles că nu.
Nu, n-ai cum, nu.
- Nu. - Nu e nevoie să fie și el prezent.
- Putem să instalăm cât timp e cu Yvonne. - Da, sigur.
Pe ea ai văzut-o?
Doamne! O babă arțăgoasă.
- I-a luat interviu lui... - Blair.
Săptămâna trecută l-a făcut să plângă.
- A scos șervețelele. - Îngrozitor.
Ascultă, Janet...
Nu știai de interviul ăsta?
Ba da.
Janet, se pare că fie șeful tău, fie al nostru a dat-o în bară.
În orice caz, trebuie ca noi, sclavii,
să rezolvăm situația asta
făcând dovadă de inițiativa și spiritul întreprinzător
la care ei nici nu se gândesc.
Așa că, ne arăți unde e biroul lui, le spunem că ai rezolvat situația,
și ne cărăm până la ora cinci. Ce zici?
Sunt sigură că nu vor fi probleme.
Liftul este acolo. Etajul trei.
Minunat...
Peste vreo zece minute o să apară producătorul și regizorul...
Când întreabă de dl Hamilton, să nu le spui că nu e aici.
O să se ducă iar la nu știu ce întâlnire de trei ore.
N-o să se mai întoarcă.
- Nu se termină niciodată, nu? - Niciodată.
Așa că spune-le să urce.
Ne ocupăm noi de ei, îi ținem ocupați. Ce zici?
Apropo, ai niște picioare superbe
și e păcat că stau numai în spatele biroului.
Bine, ne mai vedem, Janet.
Paul este cu omul nostru de la comisie.
Ne întâlnim acolo.
Mă scuzați, dle, a sunat o dră Morgan.
M-a rugat să vă spun că e pe drum,
dar că întârzie câteva minute. - Mulțumesc.
- Bună. - Bună, pot să vă ajut?
Avem întâlnire cu dl Hamilton.
- Vă așteaptă. - Da.
Etajul trei, primul birou de pe partea stângă.
Deci, tocmai îi spuneam lui Richard
că vrei să ne ajuți în cazul licitației pentru însemn.
Nu pot să fiu văzut purtând această discuție.
- Pot să garantez pentru Anthony. - Iar eu mi-aș putea pierde postul.
Dle Hamilton, nu vreau să vă răpesc mult timp.
Vreau doar să știu că, dacă alegeți să înaintați o ofertă,
aceasta va fi cea câștigătoare.
Ofertele sunt închise. Dacă a dvs. este cea mai mare, câștigați.
Nu asta am întrebat.
Richard, te rog, răspunde-i.
Am un interval de o oră între strângerea ofertelor
și prezentarea acestora către Consiliu.
În acest interval, pot fi...
- gâdilate puțin. - Acum există o nouă problemă.
De când presa a prins firul, am devansat termenul cu o zi.
Consiliul vrea să prezinte primăriei tranzacția ca fiind finalizată,
când se vor întâlni, poimâine.
Numai puțin.
Ai spus că avem la dispoziție două săptămâni.
Nu am ce să fac. E la nivel politic acum.
Oferta voastră trebuie primită până poimâine, la ora 10:00.
Nu sunt sigur că vom fi pregătiți la timp.
Atunci, dacă nu sunteți pregătiți...
Eu nu pot să fac nimic.
S-a schimbat planul - nu le place sala,
așa că o să-l facă afară, cu însemnul în spate.
- Ce să-i spun dlui Hamilton? - Spune-i... că o să-l contactăm.
Dle Hamilton, cei de la BBC au fost aici. Au spus că a intervenit o schimbare.
Atunci spune-le că, în loc să-mi irosească timpul,
dacă vor să ne întâlnim, să vină aici.
Vreau să-mi spui ce știi despre Hamilton ăsta.
- Adică? - Am mituit și șantajat
și escrocat mult la viața mea și am obținut așa 30 de milioane de dolari
și pot să-ți spun, nu faci așa ceva fără să recunoști cum se comportă
un om care este forțat să facă ceva ce nu vrea.
Și, dacă nu mă înșel,
dl Richard Hamilton nu a fost foarte fericit că ne aflam acolo.
- Asta e treaba mea. - Ba nu.
Acum, dacă pun la bătaie mai mult de cinci milioane jumate de dolari,
vreau toate cărțile pe față.
Tu alegi.
Dintr-o dată, observ cum i-ai atras toată atenția.
Jucați murdar, băieți.
Îmi place asta.
Are soție și patru copii.
Îi e mai teamă c-o să vadă nevastă-sa astea
decât că află comisia că aranjează ofertele.
Cine-i fata?
Eu sunt.
Tu trebuie să fii Anthony.
Ea e Rachel și e asul nostru din mânecă.
Îmi face plăcere să te cunosc.
Dar nu înțeleg de ce te-au ținut ascunsă.
Cred că așteptau să vadă dacă trebuie să te vrăjesc.
Și acum îmi spui!
Haideți, terminați! Aveți timp să vă jucați când terminăm treaba.
O să trimit un inginer cu avionul să se uite de aproape la însemn.
- De ce? - Păi o să cer să-l dea jos
și să fie trimis în Texas.
O să am nevoie de cineva care să-mi arate cum să fac asta.
În regulă, vorbesc cu Hamilton.
- Deci am terminat? - Da, am terminat.
Ne vedem dimineață, băieți.
Rahat!
Asta este, trebuie să obținem autorizație.
Cum am putea?
Îmi cer mii de scuze.
De pare că a fost o încurcătură cu cei de la producție.
Am primit un telefon și mi s-a spus că întâlnirea a fost mutată aici
și că prânzul s-a anulat.
A fost neplăcut.
Știu
și de aceea am insistat să vin personal aici.
Îmi și închipui ce credeți despre noi...
Deci interviul s-a anulat?
Nu, Doamne ferește! Dar le-am spus.
Le-am spus că nu veți mai vrea să vă implicați
după ce ne-am comportat atât de neplăcut.
Așa că au ales pe cineva de la Camera de Comerț
ca înlocuitor, în ultimul moment.
Camera de Comerț!
Știu, e o a doua alegere,
dar ne trebuie un material până mâine, când plecăm.
Adică, dacă m-aș gândi, chiar și o secundă,
că mai sunteți interesat, aș profita imediat de ocazie,
dar sunt sigură că sunteți încă foarte supărat pe noi.
Este și păcat, pentru că...
O să fie un documentar de proporții.
O să fie difuzat aproape în întreaga lume.
Chiar și unele canale de aici și-au manifestat interesul.
Ce să zic...
se mai întâmplă să apară încurcături, înțeleg.
Spuneți că ați putea fi interesat în continuare?
Așa cred.
Doar v-ați cerut scuze pentru ce s-a întâmplat cu prânzul.
Este minunat!
Trebuie să-mi sun echipa, o să fie absolut încântați!
Știți cumva ce canale sunt interesate?
Toate, cred.
Bună, Michael. N-o să-ți vină să crezi,
dar Richard a fost de acord să facă interviul până la urmă.
Știu, nu e fantastic?
Am înțeles. Numai puțin, să verific.
Vor să-l filmeze sus, lângă însemn,
să vă arate lângă el, ca pe un înger păzitor.
M-aș putea sprijini pe litera H.
H de la Hamilton. Perfect!
Este în regulă, Michael, poți să începi pregătirile.
Te-am salutat.
Așadar, mâine dimineață la ora 8:00 e ședința de machiaj.
Mai este un mic amănunt.
O să am nevoie ca o echipă care să se ducă înainte,
să facă pregătirile necesare.
Credeți că este posibil așa ceva?
Îi spui lui Janet să vă dea permise de trecere când plecați.
Super!
O să trebuiască să-i predai lui Danny ștafeta,
a reușit să aranjeze toate lucrurile.
Nu mă îndoiam că va reuși.
Și chiar o să facem chestia asta cu liderul când o să se termine totul?
Ascultă, dacă-i iese asta, o merită.
Dar mai putem să-l ținem puțin pe jar înainte, nu?
Absolut.
Ce faci? Altceva nu mai știi, amice?
Sunt deja două seri cu muzică din filme.
Știu că suntem la Hollywood, e minunat,
dar ce e prea mult strică. Fir-ar să fie!
Să vă aud.
- Ce? - Recunoașteți.
Recunoașteți că-s genial.
Da, te-ai descurcat, Danny.
Nu, vreau o laudă completă.
Vreau o propoziție care să conțină "genial".
Ești genial.
Știam asta.
Ai evoluat mult.
Am o întrebare.
Dacă eram șef,
credeți că Stacie s-ar fi culcat cu mine?
Ce-i?
Îmi cânți melodia mea?
Nu cred că o să-i placă.
Nu-l băga în seamă.
Suntem pregătiți pentru mâine?
Nu-ți face griji, păpușă. Am totul în cap. Pe etape.
Bine.
N-ați uitat nimic?
Bună dimineața, băieți.
Ce mai faci?
Am venit să văd de aproape. Sper că nu te superi.
Doamne ferește! După părerea mea, așa e mai frumos peisajul.
Uite frumusețea.
Minunat. Să mergem.
Nu mai putem aștepta un minut?
Îl aștept pe inginerul acela.
A avut de făcut un comision.
Otto! Vi-l prezint pe Otto.
Eu am ideile mărețe, el le pune în practică.
Asta e o chestie deosebită.
Așa este.
Mâine, pe vremea asta, ar putea fi a ta.
Hollywood-ul lui Westley.
Sună și bine.
Ați auzit vreodată de o tipă al cărei nume e legat de Hollywood,
Peg Entwistle?
A venit aici în anii '30, căutând celebritate și avere.
Stătea pe Beachwood Drive, în casa unchiului ei, puțin mai jos de aici.
Vedea însemnul strălucind prin fereastra ei
și-i amintea de ce venise.
Cred că a fost la sute de audiții
și, după, nu a primit nici măcar un telefon.
Așa că, într-o seară,
a venit aici, s-a urcat pe litera H
și s-a aruncat de acolo. Și știți ceva?
Chiar a doua zi,
unchiul ei a primit o scrisoare, prin care era anunțată că primise un rol.
Asta doar așa, ca să vă arăt
ca lașii nu au sorți de izbândă.
Ai văzut destul?
Poate.
Exact.
- Sunteți de la BBC? - Am venit să te fac frumos.
Nu prea-mi plăcea nici înainte.
Acum de-abia aștept să-i iau banii.
Face pe atotștiutorul,
dar îl am la degetul mic.
Ce ziceți să ne întoarcem la hotel, să bem câteva beri,
să sărbătorim puțin?
Și ce am sărbători, mai exact?
Că vei câștiga licitația mâine, la ora 11:00.
Da, înțeleg de ce aș sărbători eu,
dar voi ce treabă aveți cu asta?
Nu cu tine?
Ai ghicit.
- Poftim? - Vă mulțumesc foarte mult, totuși,
că m-ați adus așa de aproape. Nu aș fi reușit fără voi.
Stai puțin. Anulezi tranzacția?
- Așa se pare. - Și cu însemnul cum rămâne?
O să licitez.
Dar nu am nevoie de voi ca să-l controlez pe Hamilton. Mă descurc singur
și așa economisesc o grămadă de bani.
Nu, eu îl am pe Hamilton la mână.
Comisionul lui Otto a fost să se ducă în camera voastră de hotel,
și să găsească fotografiile și cardul de memorie.
Escroc nemernic!
Mersi frumos pentru compliment.
Așa am ajuns unde sunt acum. Sa fim serioși,
nimeni nu s-a plâns vreodată că aș fi de treabă.
Nu pot să cred!
Cică-l aveai la degetul mic.
Nu te acuza, Danny. Cum ziceau clasicii, mereu se întâmplă căcaturi.
O fi, dar eu nu mă las bătut.
Nu putem să facem nimic.
Ba da. Întotdeauna poți să faci ceva.
Las-o moartă, Danny.
Ce are de gând să facă?
Rahat!
- Ce faci? - De ce să ia fotografiile?
Nu pricep.
A luat pozele ca să facă afacerea singur.
Și?
El mai crede că Ash e Richard Hamilton!
Acum, mai durează câteva minute
și o să arătați ca Orlando Bloom.
Scuză-mă, drăguță.
Este totul pregătit?
Ash, întoarce-te la Comisia pentru însemn. Westley se duce să te șantajeze.
Când au plecat?
Cinci minute. Grăbește-te!
Îmi pare rău, scumpule. Te așteaptă jos.
Mă duc să dau mașina din drum, da? În regulă.
Haide.
Alo, Janet? Sunt Yvonne Morgan.
Da, se descurcă extrem de bine. Chestia este
că tocmai și-a amintit
că a rugat un tip pe nume Anthony Westley
să vină la el la birou.
Îl poți ruga să aștepte?
În regulă, îi comunic.
Mulțumesc.
Anthony Westley. Aș dori să mă întâlnesc cu dl Hamilton.
Tocmai a ieșit. Vă rog să așteptați.
Dumneata ești...
Îmi pare rău, n-am nimic să-ți spun.
Janet, plec iar.
- Anulează-i toate întâlnirile. - Dar...
Dacă întreabă cineva, nu m-ai văzut, bine?
Cred că o să vrei să auzi ce am de spus.
Dar.. eu...
Cred că ar trebui să mă asculți.
Am fotografiile.
E prea târziu.
Știe.
- Poftim? - Nevastă-mea!
Știe!
Așa că dumneata și prietenii dumitale vă puteți duce la dracu'!
Publică-le în LA Times, dacă-ți face plăcere.
A înghițit gălușca?
Minunat!
Să-l lăsăm vreo două ore să o rumege, după care trecem la planul B.
Vă pregătiți tu și Stace.
Te-ai descurcat bine, Danny.
Nu a fost ușor de întors situația.
Încă nu am scăpat. Avem nevoie de un final bun.
Nu vreau ca tipul ăsta să vină să ne urmărească.
Am o propunere, dacă te interesează.
Sunt cu Hamilton. Suntem la Hotelul Sunset Vista.
S-a dus să aducă niște alcool.
Paul știe că ești aici?
Bineînțeles.
A fost ideea lui.
Așa mă gândeam și eu.
Nu este foarte fericit de ce ai făcut.
Omul e dator să încerce.
Înțelege și asta.
Deci, care-i faza?
Hamilton e la pământ.
L-a dat nevastă-sa afară.
Mă întreb cum s-a putut întâmpla așa ceva.
Paul a spus că ești deștept.
Mai aveam o poză.
I-am trimis-o nevesti-sii.
Paul s-a gândit că o să vină direct la mine și a avut dreptate.
Așa ești în avantaj.
Pot să mă asigur că mâine dimineață se întoarce la lucru
și se ocupă de licitație, așa cum am planificat.
Numai că, de această dată, trebuie să-l motivăm puțin mai bine.
L-am convins că putem să începem o viață nouă,
să ne mutăm de aici,
să ne facem o casă,
iar pentru asta avem nevoie de bani,
foarte mulți bani.
El se va asigura că oferta ta câștigă, exact ca înainte,
și ne dai un comision, în bani gheață.
500.000 de dolari.
Nu-mi spune.
Când o să ai banii
o să-i dai papucii?
Imediat ce pot.
Ești rea!
Îmi place asta la o femeie.
Richard, mă bucur să te văd.
Iubitule, am vorbit cu dl Westley.
Mi se pare că mai putem încă să ne înțelegem într-un fel.
Păi...
Vreau banii în numerar mâine dimineață, înainte să te duci la birou.
Stai puțin.
Vrei să-ți dau banii
înainte să te duci la birou, să verifici ofertele?
Eu de unde știu că n-o s-o ștergi din oraș?
Presupun că trebuie să-ți asumi riscul ăsta.
Pe jumătate de milion de dolari?
Nici nu mă gândesc.
- Accepți sau nu. - Nu.
Ce vrei?
O să aduc banii la birou.
Ești nebun?
Ți-i dau în parcare,
apoi pot să văd că intri în clădire
și mă asigur că nu mai ieși.
O să mă aibă permanent sub observație. Și banii, la fel.
O să se uite cum intru prin față.
Și poți fii sigur că Otto, cățelul, va aștepta la intrarea din spate.
Deci o să trebuiască să vă scot pe tine și pe bani din clădire fără să ne vadă?
Asigură-te doar că nu vine după noi când o să afle că Ash nu mai e.
Ca să nu mai zic nici că nu primește însemnul hollywoodian.
Nu cred că există altă cale de ieșire.
- Ba este. - Recunoaște, Danny!
Lucrurile nu au mers ca pe roate. Nu?
Am mers din dezastru în dezastru.
Nu aici începem, Stace, da?
Aici terminăm.
Da, în ritmul ăsta, la închisoare!
Mersi pentru încredere.
V-am adus până aici, nu?
Mâine o să ne aducă un tip jumate de milion de dolari.
Albert, ce zici?
A fost greu,
dar imaginația lui Danny ne-a adus aici în primă instanță
și ne-a menținut în joc atunci când lucrurile mergeau prost.
Uite, până la urmă, totul se reduce la aceleași două lucruri.
Dai cu zarul sau abandonezi, ori una, ori alta.
Deci?
Era altfel când era Mickey aici, nu?
Știam mereu că totul o să iasă bine.
Mersi pentru încredere! Oprește!
Îmi cer scuze.
- Nu-i nimic. - Ba da.
- Da... - Ba nu.
Nu ar fi trebuit să spun asta.
Nu, ai dreptate.
Ai dreptate, Stacie. Sunt doar un escroc de lovituri mici arogant.
Știi, adevărul este,
că, într-adevăr, locul meu nu e aici.
Visam despre toate astea.
Că voi avea o echipă pe care s-o conduc,
că voi lua eu deciziile,
că voi face eu jocurile.
Nu știu, la Mickey totul părea atât de...
simplu.
Așa faci și tu.
Sigur că da!
Bine, nu faci totul la fel de bine ca Mickey
și lucrurile nu sunt la fel de detaliat planificate,
dar tot ești un adevărat geniu.
Când spui "nu la fel de bine" te referi la...
Vorbesc serios.
Știi, dacă sunt așa de bun,
cum se face
că nu am nici cea mai mică idee
despre ce o să facem mâine?
O să-ți vină ideea.
Când va trebui.
Du-te în spate și asigură-te că nu iese pe acolo.
Uite oferta mea.
- Ai adus banii? - Aici.
Ce naiba se întâmplă?
Nu știu.
Probabil că l-au prins că umbla la oferte.
- Poftim? - L-au prins.
El m-a plătit!
Luați-i amprentele, probabil că sunt pe bani!
Au luat banii mei?
Nu...
- El m-a obligat, el e de vină! - Eu mă car de aici!
E acolo.
Nu l-am mai văzut niciodată pe acest bărbat.
Nu-l luați în seamă, dle.
Treci în mașină. Ne povestești la secție.
Credeam că o să fii toată ziua înăuntru.
Păi, după ce doctorul le-a spus de încurcătura cu pilulele mele,
de-abia au așteptat să scape de mine.
America fie binecuvântată!
Fir-ar să fie, chiar ai dus asta la capăt!
Bună, aștept pe cineva aici.
Nu erați aici cu echipa de filmare?
Cred că era fratele meu... din Anglia.
- Cum arăt? - Parc-ai fi un jeleu pe arcuri.
Noroc, băieți!
Vă rog, dle... O deranjați pe fiica mea.
Cu așa o față merită să fie deranjată!
Arată de parcă a lovit-o trenul.
- Dle, vă rog! - Chemați poliția!
- Omul acesta este dezgustător! - Doamne, dar ești drăguță!
Doamne, dragostea vieții mele tocmai a intrat în cameră.
Acela e tipul.
Nu e vina mea.
- Ea m-a obligat! - Eu n-am făcut nimic.
- Ea m-a plătit! - În regulă, calmați-vă, dle!
Nu, el e de vină... Anthony Westley. El m-a obligat.
- O să vă povestesc tot. - Nu l-am văzut în viața mea.
Iar aceea nu e femeie, e bărbat, nu vedeți?
El m-a obligat.
- Destul. - El m-a obligat!
- Întoarceți-vă! - Sunt toți escroci!
- Am spus să vă întoarceți! - M-au obligat cu toții!
M-au plătit ca să fur însemnul!
Bob, ia valiza.
Liniștiți-vă!
Ia-ți nenorocitele alea de mâini de pe mine!
L-au prins când falsifica ofertele.
- Poftim? - L-au prins.
- Mi-au luat banii! - Eu mă car de aici!
Anthony Westley! Uitați, e acolo.
Nu l-am văzut în viața mea.
Știți, vorbiți cu un om care și-a râs de moarte
și de destin și a luat în derâdere dezastrele.
Ce spui?
Vrăjitorul din Oz.
Păi, în cazul ăsta...
Nicăieri nu e ca acasă.
Trebuie să recunosc, Danny,
a fost cu adevărat genial, amice. - Nu-i așa?
Am sunat la hotel și mi-au spus că a plecat la aeroport.
Ar fi trebuit să-i vezi mutra când poliția l-a tras pe Ash afară.
Nu s-ar fi putut întâmpla unui tip mai de treabă.
Mai este o trebușoară pe care trebuie să o rezolvăm.
Ce anume?
Parcă îmi aduc aminte că am zis
că o să stabilim cine-i șeful după ce terminăm lovitura asta.
Și cum Stace stă lângă juma' de milion de coco,
mă gândeam că e un moment bun pentru asta.
Iar începem...
Să dăm Cezarului ce-i al Cezarului.
Am livrat sau nu bunurile?
Da, așa este...
Toți cei care sunt pentru alegerea mea ca lider
să ridice mâna.
Glumeam doar.
Atunci, e unanimitate.
Haide, Danny! Ești cel mai tare!
Stai jos, pentru Dumnezeu!
Subtitrarea carmeno/SubTeam pentru www.subs.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro